ČRNO-BELA LJUBEZEN
7. DEL
Aslı! Vstani. - Kaj je? - Obleci se.
Kaj je? - Tiho bodi.
Zakaj? Kaj je?
Kaj je? - Pridi.
Počakaj.
Teci in se ne oziraj nazaj. - Pa ti? - Teci.
Pa ti? - Pridem za tabo.
Zdaj.
Bežita.
Danes bo lep dan.
Dobro jutro.
Se me tako bojiš?
Prav imaš. Kar boj se me.
Si družini povedal, kakšne težave si si nakopal?
Ne. - Se mi je zdelo.
Spraševali te bodo: Kdo je ta človek? Kaj hoče?
Kaj si mu naredil,
da počne take stvari?
Jim boš lahko odgovoril? - Ja, bom.
Şahin me je opetnajstil in se potuhnil.
Mene je okrivil za vse. Psihopat je. Enostavno.
Ni tako enostavno.
Pomisli.
Si našel svojo hčerko? - Ne govoriva o njej,
ampak o tvoji snahi. Ti in tvoja snaha.
Si se spokoril?
Ferhat!
Me slišiš? Ferhat!
Ferhat! Fer...
Reci kaj. - Mrzle roke imam.
Škoda. Tako mlada, pa že vdova, Aslı.
Odnehajta. Si ustrelil tudi punco? Kaj sem rekel?
Odnehajta! - Razumem.
Odhajava.
Ferhat. Me slišiš?
Aslı sem, me slišiš? Reci kaj.
Ferhat!
Naj bo vse v redu.
Halo? - Kako vam lahko pomagam?
Živijo Ferhat in Aslı sta menda pri vas.
Je to res? - Je, tu sta.
Sinoči smo bili skupaj, pa sem ju pustil sama.
Kupil sem stvari za zajtrk. Na poti tja sem.
Hvala. Oba sem klicala. Zaskrbelo me je, ker se ne javita.
Najbrž spita.
Hvala.
Drži se. Drži se, prosim. Drži se.
Spravi se stran, doktorica.
Tvoje more je konec. - Nehaj, poškodba ni tako resna.
Pomagaj mi, da te obrnem.
Rekla si, da se rana zaceli sama.
Pojasni zdaj to. - Daj no. Če tako govoriš,
pomeni, da se počutiš bolje. Dajmo, pomagaj mi, Ferhat.
Spravi se stran.
Umrl bom.
Gülsüm, vstani.
Zakaj ne vstaneš?
Kaj bi rada? - Ne jaz, moj sin.
Ne zavijaj z očmi.
Morala bi mi poljubljati noge.
Punca.
S kom si zanosila?
Kaj je? Ni hotel ničesar z njim?
Punca. Je poročen?
Gledaš v tla in hrepeniš.
Poročen je, ne?
Ločil se bom in bil s tabo. Prisežem.
Je to rekel?
Verjela si mu in mu padla v objem.
Naivnica.
Poberi se.
Ubila te bom. Slišiš?
Slišim. A zveni kot neko medlo brenčanje.
Komu me boš zatožila? Materi, ki se nenehno pritožuje nad teboj?
Skozi eno uho noter, skozi drugo ven.
Marsikaj ti še ni jasno.
Kamil se je privadil name.
Ko tarna, ga potolažim. Ko me zazna, se pomiri.
Pojdi ven, Abidin. Previla ga bom.
Pa še nahraniti ga moram. - Me spet mečeš ven, Safiye?
Počasi mi gre to že na živce. - Zakaj imava samo eno sobo?
Na vrtu bi nama lahko postavili kočo.
Še v očetovi hiši sem imela večjo sobo. - Kaj ti je, Safiye?
V sobi si živela s petimi sorojenci.
Torej misliš, da si zaslužiš več?
Da nisem dovolj dobra.
Če ne bi rodila, ne bi prestopila praga te hiše.
Ljubi bog. Kaj, ko me ne bi že zjutraj morila?
Pojdi ven. Tukaj sem svinja med biseri.
Imam samo dve obleki. Ko eno slečem, oblečem drugo.
Nikoli ne rečeš: Pojdiva kupit kar hočeš, ljubica.
Ti imaš denar in nepremičnine. Kaj imam jaz?
Ničesar. Otroka vzgajam v sobi, manjši od Yeterine omare.
Nesrečnica.
Vem, kaj bo z mano. Nihče še ne omenja najinega zakona.
Ko pa Kamil ne bo več rabil mleka,
ko bo začel jesti trdo hrano, me boste vrgli ven.
Ne bom več videla svojega sina. - Kaj pa govoriš?
To se ne bo zgodilo.
Je nemogoče? Samo name stresaš svojo jezo.
Pojdi ven, za božjo voljo. Pojdi.
Oj! Še spita?
Zbudita se, poldne je! Pridita, dajmo!
Nočem ohraniti teh spominov.
Enega za drugim bom izbrisala.
Jasno? Kot moro.
Zbudila se bom in tega bo konec. Znebila se te bom.
Odšla si. Nisi me presenetila.
Sploh ne.
Me hočeš ubiti? Potem pa zamiži.
Dokončaj stvar. Dajmo! Dajmo!
Z enim korakom si prestopila na temno stran.
Dobrodošla.
Ne boš rekel dobro jutro? - Dobro jutro.
Zakaj si tak?
Nič ni. - Nekaj je.
Je to zaradi mojih besed? Samo najboljše ti hočem. - Prav imaš.
Res.
Tvoja mama sem. Misliš, da ti hočem kaj žalega?
Hočem ti dobro. - Mami.
Reči hočem... - Povej, sine.
Odselimo se. Mislim...
Odpeljal bi sina in Safiye... - Kaj govorim jaz, kaj pa govoriš ti?
Da bo imel Ferhat prosto pot?
Ne razumem, zakaj vedno govoriš o njem.
Res ne razumeš.
Ne bomo se preselili drugam. Nikakor.
Zakaj si tako oblečena? - Teč grem.
Vidim. Od kot ti zdaj to?
Sprejela sem nekaj odločitev. Boš videla.
Ne bom več pila. Imela si prav.
Upam, da res.
Poberi se.
Gülsüm, ne počni tega. Že več dni ne spim.
Torej moje preklinjanje deluje. - Obljubim, da bom vse rešil.
Obljubim.
Kakšna trapa sem.
Kako sem ti lahko verjela? - Ne ljubiš me več.
Trapa sem. Trapa. Trapa. Pusti me!
Tace stran!
Tace stran.
Uničiš vse, česar se dotakneš. Bila sem ljubosumna na Vildan.
Bila sem ljubosumna, daj je žena mojega ljubljenega.
Hotela sem biti ona. Moškemu, ki ga ljubim, je rodila otroka.
Jaz bi ga morala roditi. Potem sem bila jezna nanjo.
Ima tebe in prelepo punčko, a vaju ne zna ceniti.
Vedno je bila pijana.
Zdaj pa jo razumem. Prav ima.
Prav smili se mi.
Ona se mi smili, meni pa je žal.
Poberi se!
Ferhat, Aslı, kje sta?
Aslı.
Kaj je? Kaj se je zgodilo?
Povej. Kje je Ferhat? - Ustrelili so ga.
Dobro jutro. - Dobro jutro.
Teslo.
Lahko pelješ moj avto na servis? Nekam čudno se oglaša.
Seveda. - Zeynep. - Ja?
Mi lahko iztisnete limonov sok in dodate toplo vodo? - Prav. - Hvala.
Kako si oblečena?
Prosim? - Boš taka hodila naokoli?
Te moti? - Moti me.
Kako naj ti pomagam? - Pojdi in se obleci v kaj spodobnejšega.
Nazadnje mi je to rekla mama. Imela sem 15 let.
Očitno te ni izučilo.
İdil.
Obstaja rek. Nerazumni skušajo svet prilagoditi sebi.
Hočem reči, da se moraš ti prilagoditi svetu.
Obleci se v kaj spodobnejšega.
Ti tvoji ukazi mi grejo rahlo na živce.
Še boš živčna, obljubim.
İdil. Izzivaš me.
Sprejmem izziv.
Živijo. - Povej.
Moje sožalje.
Ferhat je bil pogumen fant.
Namık. Brzdaj tisto žensko, ki si jo privlekel sem.
Namık. - Izgini.
Poberi se!
Odidi!
Me slišiš, Namık?
Reci kaj.
Zmanjkalo mi bo potrpljenja.
Namık?
Je kaj narobe?
Ferhat...
Ni ga več.
Kaj?
Kako to misliš?
Kakšne neumnosti ti govoriš? Kdo je to rekel?
Kaj to pomeni? To ni mogoče.
Nemogoče. Pokliči...
Pokliči Aslı. Govoriti hočem z njim.
Z Aslı je odšel v kočo v hribih. Govorila sem z g. Sadijem.
Rekel je, da sta tam.
Da jima nese zajtrk. Da je na poti.
Kako lahko tak človek kar izgine?
Ferhat...
Je mrtev.
Ne. Nemogoče.
Nemogoče. Pokliči koga. Pokliči svoje.
Kaj to pomeni? Nemogoče. V Boluju sta.
V Boluju sta, Aslı je z njim. Ni dovolj oblečen za to vreme.
Prehladil se bo. Vrnil se bo, ni izginil.
Kako ga ni več? Vrnil se bo.
Kdaj se bo vrnil?
Reci kaj.
Reci, da ni res.
Kdo ti je to rekel? Kdo se ti je zlagal?
Nehaj. Nehaj.
Nehaj, se sploh slišiš?
Se sploh slišiš? Ferhat ne more biti mrtev. Zberi se!
Veš, kaj govoriš? Nehaj! Se sploh slišiš?
Namık!
Ferhat!
Ferhat! Me slišiš?
Ferhat. - Sine, kdo je bil?
Hvala bogu. Dajmo, Ferhat.
Drži se, dajmo. Pomagajte mi ga obrniti.
Hitro.
Bratec! Lažeš! Reci, da je to laž!
Lagali so ti! Reci, da to ni res! Reci kaj!
Stric.
Kje je Ferhat?
Ne moreš reči, da je mrtev, in biti potem tiho!
Ne, poklicala bom Aslı.
Govorila bom z njo. - Ne oglaša se. Misliš, da je nisem klical?
Majhno uslugo rabim.
Pa bom še naprej tiho. Saj veš, kaj mislim.
Kje sta Ferhat in Aslı?
Odloži, 50-krat sem jo klical. - Govorila bom s svojim bratom.
Aslı, kaj je z bratom?
Živ je, v bolnišnico gremo. - Živ je!
Aslı, srček.
Odložila je. - Kaj je rekla?
Da grejo v bolnišnico. Živ je. - Dajmo, gremo v bolnišnico.
Kaj še čakate? - Kam gremo, v katero bolnišnico?
Omenila je samo bolnišnico.
♪ Ljubila sem te v sanjah
♪ A tega ne bom izdala.
♪ Ljubila sem te v sanjah
♪ A tega ne bom izdala.
♪ Tiho sem te poljubila
♪ A tega ne bom izdala.
♪ Tiho sem te poljubila
♪ A tega ne bom izdala.
♪ Zlagala sem pesmi zate
♪ Zate sem klicala pomlad in poletje
♪ Zate sem ohranjala skrivnosti
♪ A tega ne bom izdala.
♪ Zlagala sem pesmi zate
♪ Zate sem klicala pomlad in poletje
♪ Zate sem ohranjala skrivnosti
♪ A tega ne bom izdala.
Dajmo, gremo.
Zakaj me nisi ubila, ko si imela priložnost?
Nisem mogla.
Samo zaradi Hipokratove prisege.
Ne zapiraj oči. Ferhat.
Ferhat, ne zapiraj oči.
Gremo lahko hitreje? - Skoraj smo že tam.
Samo tu čez moramo.
Me je starec nesel?
Seveda, naj bi te jaz?
İdil.
Kaj se je zgodilo? Nisem razumela. So Ferhata ustrelili?
Zakaj nisi šla tja?
Si zaročena z Namıkom?
Saj je še mlad.
Takoj se dogovorita za poroko.
Če on ne razmišlja o tem, razmišljaj ti.
Nisva se še pogovorili, Safiye. - Ja.
Škoda. Bova spili kavo?
Prav, lahko.
Kakšno piješ? - Črno.
Zeynep.
Zeynep!
Skuhaj dve kavi brez sladkorja. Hülyi reci, naj pazi malega.
Kakšen dolgčas.
Kaj čakaš?
Kako me izziva, hudičevka.
Kaj pa hoče?
Kavo hoče. - Kavo?
Je prav, da pije kavo? Safiye? - Ja.
Strup naj spije.
Rekla je, da pojdi pazit malega. Ga. Safiye je tako ukazala.
Naj bog obvaruje g. Ferhata.
Kolikokrat sem ti povedala? Nič ti ne ostane v glavi!
Brez sramu si!
Ves čas ti govorim, pa nič.
Nimaš kančka spodobnosti, pameti ali spoštovanja?
Kaj pa je?
Pa me sprašuje, kaj je. Bog, daj mi potrpljenje.
Safiye! - Ja, mama Handan?
Ne kliči me tako! - Ampak...
Ga. Handan je preveč uradno.
Samo Handan pa premalo.
İdil.
Pusti naju sami.
İdil, zunaj bova spili kavo. Vreme je lepo.
Vse je v razsulu.
Ferhat leži v bolnišnici, ti pa brez sramu piješ kavo.
Oprostite, a mi ni jasno.
Abidinu govorite, naj udari po mizi,
za Ferhatom pa žalujete, preden se je sploh kaj zgodilo.
Zakaj ste presenečeni? Abidin mi je vse povedal.
Mož in žena govorita o marsičem, ko zapreta vrata.
Točno vem, kaj počneš in zakaj.
Poznam take ljudi.
Spoznala sem že na tisoče takih.
S temi majcenimi možgani skušaš igrati igrice.
Spodnesla ti bom tla pod nogami.
Daj sem.
Mama Handan.
Lahko vam odstopim kavo. Saj pijete črno, ne?
Ja, črno pijem.
To veš iz časa, ko si bila še služkinja.
Zame se ni nič spremenilo.
Toliko se je spremenilo, da tega ne boš mogla dojeti.
Ja.
V redu. V redu.
Najlepša hvala.
Hvala.
V Boluju so ga na hitro oskrbeli. Prihajajo z rešilcem.
Moj bog. Hvalabogu.
Prihajajo.
Saj bo. Saj bo.
Aslı ga ni zapustila. Pripeljala ga bo sem.
Še naprej nam bo pridigal. Tako kot prej.
Naj me graja do smrti, samo da bo z nami.
Saj bo.
Ljudje ne cenijo stvari, dokler jim ne grozi, da jih izgubijo.
Me objameš?
Zebe me.
Stric.
Saj vemo, kdo je bil?
Abidin.
To ni pravi trenutek.
Prav.
Ko pa se bo prah polegel, mi boš povedal, prav?
Se ne oglaša?
Najbrž ni dosegljiv.
GLAS
Ja? - Ferhat je v redu.
Aslı ga bo pripeljala sem. - Res?
Hvala bogu. V kateri bolnišnici je?
Tam kjer dela ona. - Dobra novica. Bog te blagoslovi.
Hvala. Enako.
G. Ferhat je v redu. Peljejo ga v bolnišnico, kjer dela ga. Aslı.
Zeynep! Zeynep!
Ga. Handan!
Veliko dela imajo.
Zate nimajo časa, za Hülyo pa ja.
Dobro se bova razumeli.
Ferhat. Aslı, je vse v redu? Bo okreval?
Ferhat. Ferhat. Sin moj.
Kaj počnem?
Rešujem človeka, ki me je hotel ubiti.
Iz ljubezni do poklica?
Kaj počnem? Strah me je.
Kot takrat, ko sem mislila, da me bo ubil.
Tokrat pa je v nevarnosti njegovo življenje.
Aslı, srček. Aslı.
Aslı, reši mi sina.
Raje vzemi mene.
Izvoli.
Na tisoče žensk je zakorakalo na Avenijo neodvisnosti.
Rekel je: Ubogljivosti ni na spregled. Same ženske so.
Dobro jutro. Kdaj si šel spat?
Okoli sedmih.
Zakaj me nisi zbudila?
Spal si kot klada.
Nekajkrat sem te poklicala, pa si zagodrnjal...Potem pa nič.
Še enkrat pokaži.
Še enkrat.
Saj bom vstal.
Bravo. Uničila si očetovo avtoriteto.
Yiğit, večkrat ti je zvonil telefon. Pa stuširaj se.
Počasi se bom razjezil. Popij mleko. Dajmo, hitro.
Dajmo.
Obljubil si, da se bova danes igrala.
Bom videl.
Dame in gospodje, še ena novica.
Ferhat Aslan, nečak poslovneža Namıka Emirhana,
je utrpel hudo strelno rano.
Po prvih podatkih je do tega prišlo v bližini Boluja.
V hiši znanca Ferhata Aslana.
Najprej so ga oskrbeli na zasebni kliniki v Boluju,
zdaj pa so ga prepeljali v bolnišnico za mano.
Še en zanimiv podatek.
Operirala ga bo dr. Aslı Çınar Aslan.
Vas zanima, kdo je in zakaj jo omenjam?
To je Ferhatova žena.
Pred kratkim sta presenetila s poroko.
Oči, nogomet.
Ljubček, pojdi v sobo.
Dajmo.
Živ je.
Greš v bolnišnico? Lahko grem s tabo.
Ne.
Kaj? Ne greš tja?
Ne grem tja. - Kako to misliš?
To pomeni, da ne grem tja, Suna.
Kaj ti ni jasno? - Nisi jezen name, ampak nase.
Tvoj brat je.
Samo na papirju. - Res?
Preveč žalosten si, da bi ti bil brat samo na papirju.
Ne, nisem žalosten.
Presenečen sem. - Se ti zdi prav, da lažeš, glede na svojo službo?
Ne lažem, Suna.
Res je, meni ne lažeš.
Sebi pa.
Dovolj.
Dovolj. Najsrečnejši bom, če me pustiš pri miru.
Oči, nogomet.
Sinko.
Očija boli glava.
Pusti ga spati.
Preveč tvegano je.
Obstaja možnost, da ostane paraliziran.
Moram ga operirati. - Najprej obvestimo družino.
Jaz sem njegova žena. - Torej dovoljujete operacijo?
Ja. - Še enkrat vas vprašam. Operacija je res tvegana.
Lahko ostane paraliziran. - Moram ga operirati, g. Adil.
Prav. Začnimo.
Skalpel.
Ebru. - Cem. - Kaj se dogaja?
Ne vem, videla sem na televiziji. - Je že kaj novega?
Poškodovanec je vaš svak.
Gdč. İdil, želimo mu okrevanje.
Gdč. İdil, imate kakšen komentar?
Gdč. İdil. - Gdč. İdil. - Gdč. İdil
OPERACIJSKA DVORANA
Oči?
Je zaboj težek?
Težek je.
Saj je prazen.
Si mi odpustil?
Za kaj le?
Nisem bil dovolj dober zate.
Rekel si, da se učenjak lahko izkaže za okrutneža, okrutnež za učenjaka.
Sem jaz okrutnež, ti pa učenjak?
Jaz nisem učenjak, ti pa nisi okrutnež.
Sine.
Če nekdo poveša pogled, deli z njim kruh. Če te gleda v oči, ga spoštuj.
Če te gleda v srce, deli z njim ljubezen.
Ne prenašaj več tega praznega zaboja.
Greva.
S tabo grem. - Ne bo šlo.
Ljudje te čakajo.
Posebej ona.
Kdo?
Z nami je.
Svojo sestro bom rešil pred vašo družino.
Komisar, Ferhat, ki ga imam za sina, se bori za življenje.
Snaha, vaša sestra, pa ga poskuša rešiti.
Razumete?
Veste kdo je bil? Veliko sovražnikov imate.
Res je, prav toliko sovražnikov imam kot ljubljenih.
Aslı, za katero pravite, da je z nami proti lastni volji, je tam notri.
Operira.
To pa najbrž ni dovolj, da bi pozabili na svoja sumničenja.
Ebru, boš ostala tu? - Ja.
Prav. Obveščaj me. - Prav,
Cüneyt.
Ja? - Vildan odpelji domov. Vajina prisotnost nikomur ne koristi.
Dajmo.
Tudi ti pojdi. - Ne, mami, ostala bom.
Načrpati moraš mleko.
Abidin, tudi ti pojdi.
Daj mi ključe.
Cüneyt.
Odpelji še Gülsüm.
Cüneyt, ven pojdite zadaj. Spredaj je polno novinarjev.
Skoraj večer je že, pa še niso klicali. Konec me bo.
Vse bo v redu, kar čutim. - Upam.
Kaj počne norica? - Safiye?
Počil mi bo film. Nikoli se ne konča.
Prinesi vodo, sadje, kavo...
Je kaj novega? - Pred časom sem govorila s Teslom. Čakajo še.
Me bosta obveščali? - Seveda, ne skrbite.
Hülya, malo pestuj to stvar. Zmešalo se mi bo.
Že od jutra joka. - Kako pa govoriš o svojem sinu?
Dojenček je, seveda joka. - Če je moj sin, je vaš vnuk.
Tudi vi bi ga lahko pestovali.
Vzemi ga. Pokliči Gülsüm.
Vse je čudno. Aslı in Ferhat sta bila zvečer v starčevi koči,
zjutraj pa se je zgodilo to. Še jaz nisem vedel, kje sta.
Kako je izvedel ta tip? Ali tipi? Kako ga je našel?
Ni mi jasno. Sploh mi ni jasno.
İdil, pojdi domov.
İdil, pojdi. İdil, pridi. İdil, premislil sem si.
Nisem tvoja sužnja. Očitno vedno znova pozabljaš,
da nosim tvojega otroka. - Ta je bil napaka.
Prosim?
Kaj si rekel?
Hotela sem splaviti. Zakaj si mi to preprečil?
İdil, še zadnjič te svarim.
Ne vidiš, kaj se dogaja? Bova zdaj govorila o tem?
Sam si me pripeljal v svojo hišo. - Tišina.
Ali pa pojdi. - Sita sem tega.
Res sem sita tega. - Potem pa pojdi.
Prav.
Aslı, ostalo prepustite nam. Pojdite, utrujeni ste.
Avto je grozen. Ti lahko pomagam?
Yiğit!
Brat! Brat! Brat!
Yiğit! - Kako me boli!
Yiğit!
Ukreni kaj, Ferhat. - Vse je v redu, tu sem.
Brat! - V redu je. - Kako boli.
Yiğit. - V redu je.
Brat.
Aslı.
V redu je.
Hvala bogu. Rešila si mi svet.
Upam, da bo kmalu okreval. - Rešila si mi sina.
Bog te blagoslovi.
Ferhat.
Sin.
Ljubček.
Aslı?
Kaj je?
Videla sem po televiziji. Takoj sem prihitela.
Kaj je?
Grozno me skrbi.
Izmozgana sem, Ebru. Malce bi legla.
Spala bi. - Prav, ljubica, zaspi.
Samo malo bi spala.
Lahko ostanem pet minut? - Ne bo vas slišal, uspavan je.
Nič hudega.
Sinko.
Se spomniš, kdaj sem te nazadnje božala po laseh? Jaz se.
Hodil si v osnovno šolo. Tvoji lasje so bili kot žima.
Hotel si se počesati.
Pa ni šlo.
Več ur si poskušal.
Potem si stisnil limono in si s sokom namazal lase.
Rekla sem ti, da si porabil zadnjo limono.
Rekel si: Mami, ne teži.
Takrat sem te nazadnje pobožala.
Stric me kliče.
Oglasi se.
Ja?
Kaj pravi?
Hvala bogu.
- Kaj pravi? - Počakaj.
Prav.
Stric.
Žal mi je za tisto danes.
Ferhat mi je kot brat.
Prav, stric.
Ne spravljaj nas ob živce. Kaj je rekel?
Pomiri se, mami.
Operirali so ga. V dobrem stanju je.
Hvala bogu.
Saj sem vam rekla. Proslaviti moramo.
Zeynep!
Kako so leni. Ničesar ne dobiš še isti dan.
Prav imaš, Safiye. Kje so hitre služkinje kot ti?
Kje?
Hvala bogu.
Sporočil bom Gülsüm, da se bo pomirila.
Kje je Abidin? - Obvestit je šel Gülsüm.
Hvala bogu.
Ferhat je preživel.
Gülsüm?
Nisi se mogel upreti, kaj?
Kako je z bratom? Je v redu? - Kako naj vem?
Nisi šel v bolnišnico? - Hvala.
Ne. Nisem mogel spati.
Samo vozil sem se. - Kdaj boš odnehal, Yiğit?
Lahko ugasneš luč? Jutri imam veliko dela.
Saj ne boš spal. Luč te ne bo motila.
Kaj bi rada slišala?
Tisto, o čemer se bojiš govoriti. Da imaš brata rad.
Da ga pogrešaš. Da bi umrl, če bi se mu kaj zgodilo.
Tako ti misliš. Poslušaj.
Ljudje sprejemajo odločitve.
Z vsako odločitvijo se nečemu odpoveš.
On je svojo sprejel že zdavnaj.
Misliš, da se ti je odpovedal? Te to boli?
Ne boli me. - Si jezen?
Ko je Özgür padel in si zlomil roko,
sem to prvič opazila.
Kaj? - Kakšen si, ko te je strah.
Vedno začneš kolcati.
Lahko noč.
Nemogoče. Ferhat.
Izgubljamo ga. - Ferhat.
Ferhat.
Aslı?
V redu je. Je že mimo. - Bog.
Najbrž te je tlačila mora. - Mi prineseš kozarec vode?
Si v redu?
Če rečeš, da si v redu, ti ne bom verjela.
Pa sem v redu, res. Bila je samo mora.
Si v redu? - Sem.
Zdaj je tu njegova mama.
Dobra novica. Ferhat je prestal operacijo.
Hvala. Abidin mi je povedal.
Abidin.
Pusti naju sami.
Zakaj?
Pogovoriti se morava o ženskih stvareh. Pojdi.
Prav.
Spet nekaj naklepaš.
Bom že izvedela, kaj. - Saj ni kaj vedeti. - Zakaj si potem pridivjala,
kot da ti gori za petami? Nisi hotela, da Abidin nekaj vidi.
Gülsüm me je prosila, če lahko pomeri mojo obleko.
Rekla sem, da lahko. Vaš sin nikoli ne potrka.
Nisem hotela, da jo vidi napol golo. - Prav.
Naj bo.
Aslı?
Preverila sem dihanje in srčni utrip.
Vse je v redu.
Gdč. İdil se ni vrnila domov. Sledili smo ji.
Napila se je in poklicala taksi. Mi smo ji ga priskrbeli.
Hotela je v hotel, pa smo jo pripeljali sem.
Joj, Namık.
Koliko ženskam si strl srce? Kaj jim počneš?
Jaz se bom maščeval v njihovem imenu.
Kdo je to? - Dr. Ebru, Aslıjina najboljša prijateljica.
Drugi je komisar Cem. - Aslıjin brat.
S pomočjo tožilca Yiğita poskuša uničiti Namıka.
Ne maram konkurence.
Reši to, preden se še bolj vplete. Yiğita pusti pri miru.
Kaj naredimo s Cemom? - Začasno ga odstranite.
Dovolj bo, da ga spravimo iz igre. Mogoče ga bomo še rabili.
Lahko greš.
Yeter. - Kaj je?
Nič ni. Spi.
Pojdiva malo na zrak.
Teslo.
Ostani tu, da greva na zrak.
Zadaj greva ven. Nisem pri volji za novinarje.
V redu je.
Svakinja.
Hvala.
Kaj počneš? Kaj se greš? Nehaj.
Leči moraš. - Vstati moram.
Ukreni kaj. - Kaj naj naredim?
Ferhat, večurna operacija je za tabo. Ne smeš vstajati.
Predolgo že spim. - Ferhat.
Kot tvoja zdravnica ti ne dovolim, da vstaneš. - Nisi moja zdravnica.
Res si zmešan.
Teslo.
Pripelji mi voziček. - Ne. - Prijatelj...
Pojdi! - Prav, pojdi.
Pojdi.
V redu je.
Nehaj. Bom jaz.
Odhajamo. Česa takega pa še ne.
Po lastni volji. Če bo treba, lahko kaj podpišem.
Zunaj bodo kamere. Bodimo previdni.
Pri tebi moramo biti vedno previdni. - Enako, doktorica.
Nikoli ne vem, kdaj me boš zabodla v hrbet in kdaj rešila.
Nasmehnita se.
Upam, da ste bolje. Kako ste?
Operacija je bila menda zahtevna. Presenečena sem, da ste tu.
Moja žena, moj angel varuh, mi je rešila življenje.
Njegovo življenje je bilo v vaših rokah. Kako ste zdržali tak stres?
S pomočjo žvečilke. - Kaj bo z vašimi napadalci?
Sumite enega človeka ali več njih? - Kot veste,
sem prestal težko operacijo. Z ženo hočeva domov.
Moj kolega vam bo odgovoril. - Okrevajte. - Kaj veste o tem?
Brez komentarja. - Ne boste komentirali?
Ferhata ni. Namık, kje je?
Kje je? - Pomiri se. Mogoče so ga peljali na slikanje.
Teslo, kje je Ferhat? Kaj?
Kaj je? - Domov grejo.
G. Ferhat?
G. Ferhat je doma!
Kaj?
Bratec.
Kako lepo, g. Namık.
Dobrodošel doma. Tukaj si, hvala bogu.
Sin. Hvala bogu.
Bog te je obvaroval.
Brez besed sem. Kako naj izkažemo hvaležnost?
Stric.
Se lahko pogovoriva?
Ja.
Kako mu je ime?
Şahin. - Zelo vpliven mora biti.
Očitno.
Kaj je z njim?
Moj bivši partner je.
Izdal me je.
Prijavil sem ga. Sedel je zaradi goljufije.
Je to vse? - Ostalo je samo usoda.
A me krivi tudi za to. - Povej mi.
Povej mi.
Ko je šel v zapor, ga je zapustila žena.
Hčerka je bila takrat stara okoli pet let.
Žena jo je pustila pri njegovi mami.
Potem je leta 1999 prišel tisti potres.
Je punčka umrla? - Ne.
Niso je našli ne žive ne mrtve.
Pogrešana je. To je vse, kar vem.
Zatem je menda zbolel.
Paraliziran je od pasu navzdol.
V redu. Zdaj vsaj razumem.
Vem, zakaj me ni ustrelil v glavo.
Še sreča, da je bila Aslı s tabo.
Sreča?
Še včeraj si govoril, da bi bilo bolje, če bi bila mrtva.
Kako čudno.
Zdaj praviš, da je bilo dobro, da je bila z mano. Kako torej?
Prijatelji in sovražniki ves čas menjajo položaje, Ferhat.
To ni menjava položajev.
To je izdaja.
Govorim o nezanesljivosti in nezvestobi.
Kje najdem tega tipa?
Pojma nimam. - Bomo čakali, da pride na obisk?
Če bi vedel, ne bi čakal, pač pa bi ga zadavil.
Po tem, ko bi ubil, Aslı?
Bi ga ubil za Aslı?
Oče Namık, kje je İdil?
Ferhata je šla obiskat v bolnišnico.
Skrbi me, ker se ni vrnila.
GINEKOLOG
Bolje bo, če se nekaj časa ne bova videla.
Dober tek. - Dobro jutro.
Ponosen sem, da se je po vseh nesrečah družina znova zbrala.
Pričakujete aplavz?
Počasi se navajamo na neposrednost snahe.
Kot vedno govorim, je najpomembnejša podpora družine.
Ene vžigalice ni težko zlomiti.
Deset ali več deset naenkrat pa je nemogoče.
Zmotila bom prečudovit govor g. Namıka.
Nekaj me zanima.
Naju niso pred dnevi skoraj ubili oboroženi možje?
Ferhat je bil ustreljen in lahko bi ostal paraliziran.
Kaj naredite v takšnem položaju? Ste mogoče pomislili na policijo?
Ste se vprašali, kdo so in kaj jim ni prav?
So naju želeli ubiti ali poslati sporočilo?
Ta je še bolj zmešana kot jaz.
Stric, bratrančeva žena ima prav.
Kdo so ti ljudje? Bomo kdaj izvedeli?
Nisem rekla tega, nekaj podobnega.
V našo družino je vedno uperjeno hudičevo oko.
Imamo veliko prijateljev, pa tudi veliko sovražnikov.
Kar pa se policije tiče, je že tukaj.
Tožilec Yiğit bo vodil zadevo.
Pozdravljeni. Dober tek. - Pozdravljen, tožilec.
Zajtrkujmo skupaj. Za našo mizo je vedno prostor tudi za gosta.
Ne, ne bom.
Spij kavo z nami. - Ne, ne bi.
Ferhat, na tožilstvo bi moral, da bi tam dal izjavo.
Ko sem izvedel, da ti zdravstveno stanje tega ne dopušča...
Se lahko kje pogovoriva?
Izvoli, gospod tožilec.
Hvala.
Hitro okrevaj. - Hvala.
Torej...
Nekaj...
Opraviva s tem.
Takoj ti bom povedal. - Izvoli.
Z ženo sem šel v prijateljevo hišo,
da bi si odpočila in se nadihala gorskega zraka.
In potem?
Ferhat je zjutraj rekel, da moram vstati.
Ti možje so naju napadli. Oboroženi so bili, lovili so naju.
Ga. Aslı, preiskali smo okolico omenjene hiše.
Nobenih sledi streljanja ni.
Zakaj sta bežala, ko sta videla te može? Sta jih poznala od prej?
Sta vedela, da so vaju prišli ubit?
Če bi ob šestih zjutraj proti tvoji hiši šli trije oboroženi moški,
bi tudi ti bežal.
Razumem. Jih ne poznaš od prej?
Ne. - Pa mislite, da jih vaš mož pozna?
Dvomim.
V redu, hvala. Hitro okrevaj.
Hvala, gospod tožilec.
Namık, tudi tvojo izjavo bomo rabili. Ti moram poslati vabilo?
Kot veš, sorodnikom ni treba pošiljati vabil.
Na ta naslov ga bomo poslali.
Naj nekdo pospremi tožilca. - Ni treba, vem, kje so vrata.
Hitro si okreval.
Zahvaljujoč sestri Aslı.
Če mi oprostite, bom moral iti. - Kam, Cüneyt?
Z oddelka za gradnje so klicali. Arhitekti imajo težave.
Preveč smo zanemarjali delo. Smo se pa rešili brez posledic.
Brez posledic?
Tako se reče.
Cüneyt, pojdi uredit. Reci jim, naj me ne jezijo.
Brez skrbi. Dober tek.
Pospremila te bom, ljubi.
Abidin. - Prosim, stric?
Pojdi v podjetje. - V redu, stric.
Nič ne skrbite.
Dober tek vsem.
Hvala.
Kaj je? - Rekla sva najprej snaho, potem pa sina Ferhata.
Ampak oba sta živa.
Poslal sem ti fotografijo desetih grobov, nihče pa ni mrtev.
Misliš, da nisem nič dosegel?
Toliko sem vpil in bentil, rezultata pa nobenega.
Verjetno res, Şahin.
Raje mi ne hodi pred oči. - Zakaj?
Ker se bojiš. Kot si rekel, toliko si vpil in bentil, rezultatov pa ni.
Zato si zelo prestrašen, Şahin.
Kaj pomeni tetovaža na hrbtu?
Pomeni kaj? - Ne.
Zdi se mi, da pomeni. - Zdi se ti.
Boli? - Boli.
Zakaj ne poveš, da boli? - Ker to hočeš? Je konec?
Kmalu bo.
Prosim, brat? - Srček, si dobro?
Skrbelo me je zate. Več dni se nisva slišala.
Dobro sem, brat, dobro. Ni težav.
Te še pokličem. - V redu.
Naj bo hitro bolje.
Zakaj bi lagala? Nimam več upanja.
Mama, prisežem, da sem se spremenila, trdno odločila.
Cüneytove in tvoje besede so bile zame huda klofuta.
Po dolgem času sem se pogledala v ogledalo.
Močno sem se prestrašila. Občutila sem sram, gnus.
Mama, prosim, ne glej me, kot da mi ne verjameš.
Nekdo mi mora verjeti, če naj mi uspe. Bodi to ti.
Bojim se, da mi bo spodletelo. Tega res nočem.
Povej mi, zakaj naj ti verjamem,
zakaj naj si rečem, da ti bo uspelo.
Veš, zakaj se bojim? Ker ničesar ne izpelješ do konca.
Kaj se je zgodilo z vsemi hobiji, kaj je bilo s tečajem francoščine?
Mama, to ni enako.
Govorim o svojem življenju, o reševanju svojega zakona.
Ne govorim o tečaju francoščine. To ni enako. - Verjemi, enako je.
Vsega se lotiš z navdušenjem, ne z ljubeznijo.
Navdušenje mine, ljubezen ne.
Tukaj gre za življenje in smrt.
Kaj naj ti rečem? Preseneti me.
Videla boš, mama, videla boš.
Naj vam prija.
Hvala, otrok. Kako je Ferhat?
Dobro, bolje.
Težka operacija je za njim, je pa njegovo telo močno.
Prepričana sem, da bo še bolje. - Zahvaljujoč tebi.
Aslı, lahko malo sedeš?
Ja, ga. Yeter.
Čas kar beži, ko se toliko dogaja. - Drži.
Hvala ti za vse, kar si naredila za Gülsüm.
In da si rešila Ferhata.
Veliko ti dolgujem, otrok. Ne vem, ali se ti bom lahko kdaj oddolžila.
Ni pomembno.
Ga. Yeter, kaj pa Gülsüm, kaj se bo zgodilo z njo?
Ne vem.
Res ne vem.
Tolažim se s tem, da se vse zgodi z razlogom.
Ste izvedeli, kdo je otrokov oče?
Razumem, če mi ne želite povedati, ker se me ne tiče.
Noče povedati. Trudila sem se, ampak je nisem mogla prisiliti.
Bolj kot noče povedati, bolj se bojim odgovora.
V našo hišo si prišla v groznih okoliščinah.
Ampak če te ne bi bilo,
bi izgubila dva otroka.
Ferhata in tudi Gülsüm.
Oba bi izgubila. Ne vem, kako naj se ti zahvalim.
Lahko samo rečem hvala.
Pogledat grem, kako je Ferhat.
Naprej.
Mama, kako sem videti? - Zelo si lepa.
Kam greš? - Gülsüm in Aslı bom peljala ven, če bosta želeli.
Lahko bi šle po nakupih, se družit. - Dobro.
Adijo. - Se vidiva. - Se vidiva.
Kaj delaš tukaj? - Pogovoriti se morava, Gülsüm.
Nimava se o čem pogovarjati. Nimam ti več česa reči
in ne morem ti več zaupati. Pojdi in se ne vračaj.
Kaj boš rekel moji mami, če te bo videla tukaj?
Ne vem, nekaj bi si izmislil. - Seveda bi si.
Meni si lagal več mesecev, tudi njej bi.
Če se tako vedeš zaradi Vildan, se zame ni prav nič spremenilo.
Ne razumeš, ne? Nisem ljubosumna.
Hujše težave imam, pomoči pa nobene.
Dolgo je trajalo, da sem to doumela in sprejela,
ampak to je dejstvo. Ne gre več samo zame.
Gülsüm, nikar. - Gülsüm.
Gülsüm, lahko vstopim? - Trenutek.
Kaj pa on dela tam? Ni to Gülsümina soba?
Sinko, poglej to, poglej tvoj očka pleza kot maček.
Pojdiva skupaj po nakupih.
Glava me boli in rada bi legla.
Torej nočeš z menoj? - Tokrat ne. Obljubim, da prihodnjič.
V redu. - Pojdi z Aslı.
Več dni pazi na brata. Koristilo ji bo, če bo šla ven.
Na to sem pomislila, ne vem pa, ali ga bo hotela pustiti samega.
Jaz vsekakor grem. Če kaj rabiš, mi sporoči. - Hvala.
Aslı.
Povej, Vildan. - Že več dni si doma. Po nakupi grem. Bi šla z menoj?
Ne, hvala, kar pojdi. - V redu, ne bom te silila. Se vidiva.
Adijo.
Kam si šel Cüneyt, kam si šel?
Punca, bravo, res bravo.
Na to pa niti najbolj pokvarjen um ne bi pomislil. - Safiye, poberi se.
Če bi razmišljala 40 let, mi to ne bi padlo na pamet.
Kakšne bedarije govoriš? - Cüneyt, kaj?
Punca, si zmešana, da si to naredila?
Kaj govoriš? Ničesar ne razumem.
Otrok. Njegov oče je Cüneyt, ne?
Neumnosti govoriš! Poberi se iz sobe! - Počasi.
Če govorim neumnosti, zakaj je Cüneyt plezal skozi tvoje okno?
Safiye, nikomur ne povej, prav?
Si zmešana? Bi komu povedala? Seveda ne bom nikomur povedala.
Ampak... - Kaj, ampak?
Ceno bo treba plačati. 5.000 lir. Je preveč?
Kaj govoriš? - Ni preveč.
Nobenega denarja nimam. - Kaj res?
Potem pa nimam več nobenega usmiljenja.
Za hrano in nekaj oblek pankrtu ne bom igrala mame.
Oče Namık! - Kaj sem ti rekla? Da utihni!
Nikoli več ne kliči mojega sina tako!
Pusti me! - Utihni, utihni, utihni!
Utihni, nehaj govoriti! Utihni, nehaj govoriti!
Zbudi se, zbudi se.
Safiye, saj nisi umrla, ne? Vstani!
Nisem te ubila, nisem morilka! Vstani!
Safiye, vstani! Safiye!
Vstani, vstani! Nisem morilka! Vstani! Vstani!
Nisem te ubila! Prosim, vstani!
Gdč. Gülsüm, g. Namık je ukazal, da ne smete ven. - Pusti me!
Primi jo.
Tudi likanje je končano.
V tej hiši najbolj sovražim likanje.
Zadnjikrat sem likala jaz. - Seveda, javiš se za likanje.
Ampak ne srajc g. Namıka, posteljnine.
Preveč se pritožuješ. Pusti, jaz bom.
Javiš se, ko že končam. Pozabi na to. Ta Aslı...
Kaj je z njo? - Presenetila me je.
Plemenita punca je. - Bo držalo.
Lepo se ujameta. Kdaj se sicer spreta, sicer pa sta zaljubljena.
Tega ne bi rekla. Ves čas se pričkata.
Kot noč in dan sta. - To ni pričkanje, zapeljevanje je.
Nisem od včeraj. Nekaj vem o strasti in ljubezni.
V očeh vidim, kdo je zaljubljen.
To bom odnesla.
Prosim? - Hitro okrevanje želim, Ferhat.
Srečo imaš. - Kdo si?
Ti stric ni pravil o meni? Şahin sem.
Veseli me. Dobil sem kroglo.
Se dobiva, da ti jo vrnem?
Lahko jo obdržiš.
Še veliko jih imam.
Naj ti pokažem, za koga hranim prav posebno.
Mene hočeš, stari, mene hočeš.
Kje si? Kje si, stari? - Pošljem ti lokacijo.
Kaj se dogaja? Kaj se dogaja? Kam greš, Ferhat?
Ferhat, kaj se je zgodilo? - Ne tiče se te. Pojdi noter.
Kako se me ne tiče? Kdo je?
Ferhat, kdo je?
Hitro ven. - Ne. - Ven sem rekel. - Ne, Ferhat.
Naprej.
Klical si me, tožilec. - Kar naprej, Cem, sedi.
Tega so pa pretepli. Kdo? - Mislil sem, da boš vedel.
Ne, ne poznam ga.
On trdi, da pozna tebe. Da si mu ti to naredil.
Kaj? Človeka vidim prvič v življenju.
In se je začelo. Namık se me skuša znebiti.
Si prepričan, da je Namık? - Kdo pa bi lahko bil?
Kje je zdaj ta, da se mu grem opravičit, da sem ga pretepel?
Ne hecaj se, komisar. Za hude obtožbe gre.
Vzeti ti moram primer. - Nikar, nič nimam pri tem. To je past.
Reciva, da ti verjamem, sem pa povsem nemočen.
In ne gre samo za to zadevo. - Kako ne samo za to?
Naravnost ti bom povedal. Mogoče boš suspendiran.
Dokler ne raziščejo primera tega možakarja.
Želel sem ti povedati, preden slišiš od šefov.
Šel bi, če dovoliš. - V redu.
Vesel bom, če tega ne boš omenjal Aslı.
Če izve, bo žalostna. Rekel ji bom, da imam dopust.
Ti govori enako. - Seveda. - Hvala.
Psihopat te je klical, ne? Zakaj ne greva na policijo?
Zakaj si šla z menoj? Bi rada umrla? - Ne, ne bi.
Bi ti rad umrl?
Rad bi svojo sestro Gülsüm.
Kaj?
Nisi mogel sprejeti, Şahin?
Tako je pač v življenju. Ne moreš vedno zmagovati.
Navaditi bi se moral na to.
Tako misliš? - Ja, in tako govorim.
Si potem zmagal? - Nisem mogel zmagati, izgubil pa tudi nisem.
Ti si izgubil.
Prekiniti moram, ker imam delo.
Res? Se opravičujem.
Je Gülsüm tukaj?
Če sva jo našla, obvestiva policijo. Ferhat, prosim.
Nobene policije ne bo.
Kaj boš naredil? Ferhat, to ni pravi način. - Aslı.
Če se bo kaj zgodilo, ne hodi noter, ampak pohodi plin.
Sedi za volan. - Ferhat ne moreš noter sam.
KONEC 7. DELA